- 22.07.2024
- 0.0 Reitingas
- 353 Peržiūrų
- Komentarai
Nors ir neįtikėtina, tačiau tai įmanoma: savęs mumifikavimo ritualai būdavo atliekami Japonijos Shugendō vienuolių, kaip kraštutinis savęs išsižadėjimas ir nugalėjimas.
Vieną iš tokių savęs mumifikavimo būdų praktikavo Japonijos Shugendō vienuoliai - tai buvo aukščiausias savęs neigimo aktas. Shugendō - tai budizmo forma, kuri iš pradžių apjungė budizmo, animizmo, senojo šintoizmo, kalnų garbinimo ir daoizmo bei kitų religijų elementus. Pats žodis „Shugendō“ reiškia kažką panašaus į „kelią į dvasinę galią per discipliną“.
Kai kurių Shugendō vienuolių gyvenimo kulminacija buvo savanoriškas apsisprendimas mumifikuoti save - šis procesas vadinamas Sokushunbutsu. Šis ritualas trukdavo apie devynerius metus, iš kurių šešerius vienuolis būdavo gyvas. Vienuoliams, pasiekusiems savęs mumifikaciją, atsipirko tuo, kad jie buvo laikomi Buda ir vėliau turėjo būti patalpinti šventykloje, kad kiti galėtų juos pamatyti ir pagerbti. Nesėkmingi bandymai, kurių, regis, būta labai daug, baigdavosi tuo, kad kūnai paprasčiausiai suirsdavo.
Kaip galite įsivaizduoti, mumifikavimas yra nepakeliamai skausmingas procesas, todėl asmenys, kuriems tai pavyko, buvo laikomi pasiekusiais tobulo nušvitimo būseną. Vienuoliai pradėdavo nuo to, kad nustodavo valgyti bet kokį maistą, išskyrus įvairius riešutus ir sėklas, o kai kuriuose pasakojimuose teigiama, kad jiems taip pat buvo leidžiama valgyti vaisius ir uogas. Jie taip pat pradėdavo griežtą fizinių pratimų programą, kurią tęsdavo visą pirmąjį tūkstantį dienų trukusį laikotarpį.
Kitą tūkstantį dienų vienuoliai dar labiau apribojo savo mitybą - valgė tik žievę ir įvairias šaknis, o kai kurie pasakojimai teigia, kad jiems taip pat buvo leidžiama valgyti ribotą kiekį vaisių ir uogų. Šio laikotarpio pabaigoje vienuoliai reguliariai gerdavo gėrimą, pagamintą iš Urushi medžio sulčių. Šio medžio sultys yra šiek tiek nuodingos ir paprastai naudojamos kaip natūralus lakas. Išgėrus šio gėrimo, jį vartojantis žmogus dažnai vemdavo, o tai dar labiau apribodavo organizmo galimybes gauti maistinių medžiagų iš skurdaus maisto. Be to, dėl vėmimo jie greitai netekdavo kūno skysčių. Šios sultys taip pat turi šalutinį mumifikacinį poveikį - veikia kaip konservantas.
Galutiniame savęs mumifikavimo etape vienuolio kūnas būtų tik oda ir kaulai. Jei vienuolis išgyventų iki šio etapo, jis užsidarytų akmeninėje kapavietėje, kuri būtų pakankamai didelė, kad jis tilptų, ir sėdėtų lotoso pozoje, iš kurios nepajudėtų iki pat mirties. Pačioje kapavietėje buvo oro vamzdis, kad vienuolis galėtų kurį laiką gyventi po to, kai buvo palaidotas. Jame taip pat buvo varpas, kuriuo vienuolis kasdien skambindavo, kad už kapo ribų esantys žmonės žinotų, jog jis vis dar gyvas.
Būdamas kape vienuolis sėdėdavo lotoso poza ir medituodavo iki mirties. Kai vienuolis mirdavo ir nebeskambindavo varpeliu kasdien, kvėpavimo vamzdelis būdavo išimamas, o kapas uždaromas paskutiniam tūkstančio dienų ritualo laikotarpiui. Pasibaigus šiam laikotarpiui, kapas būdavo atidaromas, kad būtų galima patikrinti, ar vienuoliui pavyko save mumifikuoti. Jei pavyktų, išsaugotas kūnas būtų eksponuojamas šventykloje. Sėkmingai pademonstravęs fizinio kūno įvaldymą, kunigas taip pat būdavo paskelbiamas Buda.
Ši praktika tęsėsi maždaug iki XIX a., kol Japonijos vyriausybė ją uždraudė. Nors po paskutinio tūkstančio dienų laikotarpio šių vienuolių kūnai turėjo būti išimti iš kapų, archeologai visai neseniai atkasė keletą tokių savaime užmūrytų vienuolių, o tai leidžia manyti, kad dėl kokių nors priežasčių tai ne visada būdavo daroma, galbūt todėl, kad kūnas buvo laikomas nepakankamai gerai užkonservuotu, todėl tiesiog buvo paliktas ten, kur buvo. Naujausias toks savaime mumifikuotas vienuolis aptiktas 2010 m. liepos mėn.
Papildomi faktai:
- Šiandien Japonijoje galima pamatyti apie dvi dešimtis tokių savaime mumifikuotų vienuolių.
- Urushi medžių sultyse yra urushiolio, kurio taip pat yra nuodinguose ąžuoluose, nuodingose gebenėse ir kt. Kai ši medžių suloje esanti medžiaga susilieja su vandeniu ir deguonimi, susidaro labai kietas lakas.
- Kadaise, Meidži restauracijos metu, Japonijoje buvo uždrausta Shugendō budizmo sekta.
- Šiandien Shugendō praktikuoja daugiausia Tendai ir Shingon budizmo sektos.
- Budizmą įkūrė Siddhārtha Gautama, dvasinis lyderis, kuris visą savo gyvenimą mokė visoje Indijoje. Manoma, kad jis gimė Lumbinyje, Nepale, apie 500-400 m. pr. m. e.
...kadangi jau perskaitėte šį straipsnį iki pabaigos, prašome Jus prisidėti prie šio darbo. Skaitykite „Paranormal.lt“ ir toliau, skirdami kad ir nedidelę paramos sumą. Paremti galite Paypal arba SMS. Kaip tai padaryti? Iš anksto dėkojame už paramą! Nepamirškite pasidalinti patikusiais tekstais su savo draugais ir pažįstamais.
Susijusios naujienos:
Komentarai su keiksmažodžiais bus šalinami automatiškai, be atsiprašymo.
Skaityti daugiau